@ 24SNAILS.COM MEDIAPRODUCTION
V hlavní roli
PLUKOVNÍK REDL
Dále hrají
Scénář
Hudba
Střih
Kamera
Režie
Nevyprávíme příběh plukovníka Redla podle autentických dokumentů.
Všechny skutky a postavy jsou vymyšlené.
Naše práce se inspirovala hrou Johna Osborna Můj vlastenec
a historickými událostmi našeho století.
Césare, chyť ho! Vem si ho!
Tvůj dědeček byl přítel Jeho Veličenstva císaře.
Císař se ho jednou zeptal: ''Co je nového, příteli?''
Jak rosa padá v cestný prach, nechť požehnání sejme strach
k vznešenému jeho dílu a upevní mu jeho sílu.
Do všech zemí míří sláva konaná dle jeho blaha.
Běda těm, jež odváží se zemi míru jeho bořit.
Posvátný hněv je zničí, budI si jist.
Jemu čelo zdobí vavřínový list.
Velmi pěkně, Redle. Sedni si.
Možná z tebe jednou bude velký básník.
Tak krásnou báseň o milosti Jeho Veličenstva jsem už dlouho neslyšel.
To je ten chlapec Alfred Redl, pane.
Pokorně vás prosím, abyste mu pomohl vstoupit
na Císařskou a královskou vojenskou školu.
Musíš hlavně stát pořád rovně.
Určitě na tebe budeme hrdí.
Nesmíme císaři nikdy zapomenout, že na nás byl tak hodný.
Bylo by krásné, kdyby ses vrátil jako důstojník. Taková čest.
Dědeček byl obyčejný sedlák. Ty jsi takto vyznamenán.
Nikdy nezapomeň, že ti to umožnil císař. Vždy mu bud' vděčný.
Nahoru! Dolů! Nahoru! Dolů...!
Ruce za hlavu! Skákat na místě!
Vztyk! Stát!
Redl, Kubinyi, pozor. Zničili jste zbraně, dostanete výprask.
Seřaďte se do dvou řad a připravte se k vykonání trestu.
Redl, Kubinyi, svl0knout!
Podívej, Redle, sněží.
Kristóf Kubinyi si dovoluje představit babičce svého přítele.
Harry, pojd' sem.
Neboj, chce se s tebou jen skamarádit. Hodný pejsek.
Sedni! Sedni!
Redle, naše mocnářství je tak velké,
že nejsem schopen určit, z jak0ho národu Jeho Veličenstva pocházíš.
- Narodil jsem se v Haliči. - Jsi Polák? - Ne.
Otec je Rusín, částečně německého původu.
Myslím, že matčin dědeček byl z Maďarska.
Ano, byli z Maďarska.
Byla to urozená rodina, ale o všechno přišli. O celé jmění.
Jeho Veličenstvo jim později pomohlo.
Opatřilo jim místo ve státní službě.
Výborně.
To máš v žilách jistě mad'arskou krev.
Matka mi vždy zpívala mad'arskou písničku.
- Je moc roztomilý. - Nemluví francouzsky, babičko.
Musíš se to naučit. Je to stejně důležité jsko koně.
- Koně jsou nejdůležitější, že? - Tvůj přítel je okouzlující.
Pojd' nahoru, Kristófe. Je tu nádherný výhled.
To musím šplhat nahoru?
Voníš jako hříbě, vojáku.
Jsi lechtivý? Zjistíme to.
Raz, dva, tři, čtyři,
pět, šest, sedm, osm,
devět, deset, jedenáct...
Může mi někdo pomoci?
Katalino!
Co čekat od civilistů? I vojáci se chovají jako dobytek. To jsme v zoo?
Vztyk!
- Máte dnes dozorčí službu? - Ano, pane.
Podejte hlášení. Kdo to byl? Chci jména.
Promiňte, pane plukovníku, ale poslušně hlásím, že to nevím.
Ale já to vím, Redle. Já ta jména znám.
- Byl to Kristóf von Kubinyi. - Ten to nebyl.
- On to určitě nebyl. - A kdo tedy?
To nevím. Zpíval jsem.
Redle, podejte hlášení. Jsou to obvyklá jména?
Von Freyberg, Galliena, von Genscy a von Kubinyi?
Kubinyi to nebyl, pane plukovníku.
Tak kdo? Pomalu ztrácím trpělivost.
Budu muset tyto čtyři v čele s baronem Kubinyim
kvůli tomuto otřesnému případu z ústavu vyloučit.
- Myslím, že to byl von Gencsy. - Výborně.
Budete věrný voják Jeho Veličenstva. Jste chytrý chlapec.
Odchod.
Jidáši!
Jsem Jidáš, žádný voják. To oni jsou vojáci.
Jsem zrádný sedlák.
Plukovník Feldhauer žádá, aby Redl ihned přišel do jeho kanceláře.
Musím vám něco sdělit.
Redle, zemřel vám otec. Tady je telegram.
Pochopitelně dostáváte dovolenou.
Kdybyste něco potřeboval,
peníze na cestu nebo na věnec na otcův hrob,
tak mi to řekněte. Můžete se mnou počítat.
Co nejponíženěji vás prosím, abych zde směl zůstat.
Chci se zúčastnit oslav svátku Jeho Veličenstva.
Nyní je tedy císař Franz Josef I. konečně...
...vaším kmotrem...
...a také díky spojení s Církví svatou jste se stali jeho syny.
Náš otec Franz Josef.
Ode dneška jej tak můžete
s pokornou hrdostí a zcela právem nazývat.
Jeho Veličenstvo vás díky svátosti biřmování přijalo za své syny.
To učiní svazek mezi vámi navzájem,
mezi vámi a armádou
a mezi vámi a Jeho Veličenstvem ještě pevnější.
Nechť váš dětský dík a vaše dětská věrnost
navěky uchovává toto neporušiteln0 pouto
s Bohem, císařem a vlastí.
Jednotka D se měla připojit k hlavnímu voji, ale neudělala to.
Poručíku Schorme, pošlete tam pobočníka a pak mi podejte hlášení.
- Ano. - Co je se zdravotníky?
Poručíku Hidegkuti, nařídil jsem poslat zálohy do boje,
aby prolomily nepřátelsk0 linie a obsadily sektor QX.
Provedu! Sektor QX.
No vida.
Pane plukovníku, napadli jsme nepřátelsk0 linie a dobyli je.
V pořádku, Redle. Taktický úkol jste splnili výborně.
Ovšem velitelské stanoviště není důstojnický klub,
kde se pokuřuje, hraje kulečník a pozoruje okolí.
Poručíku Schorme, vojáci v poli také nesmějí kouřit.
Během cvičení je kouření zakázáno. Pokračujte.
- Schorme, ukončete cvičení. - Provedu, pane kapitáne.
Pane plukovníku, to já jsem mu dovolil, aby zde kouřil.
To byla chyba, pane kapitáne. Sebeovládání. Vždy a všude.
Císař neměl souhlasit s vyrovnáním s Mad'ary v roce 1867.
Proč si nevzal celou zemi, jako to udělali Angličané s Irskem?
Bez vyrovnání s Mad'arskem by se z Rakouska nestala velmoc.
Vídeň nás držela na uzdě díky ochotě našich politiků k vyrovnání.
Poručík běduje nad osudem utlačovaných Mad'arů.
Na něco ale zapomíná. Mad'aři zase utlačují sousední národy.
Všechno má svou cenu.
Myslím na generály, kteří byli popraveni. To byl zločin.
Ale, Kubinyi. Vyrovnání je jeden z největších císařových úspěchů.
- Redle, vypadáš smutně. - Možná kvůli tobě.
Kvůli mně smutný nebud'.
- Napijeme se na kapitána Redla! - Na něj!
- Líbí se ti? - Ano, je to moc milý mládenec.
Slyšíš, brachu? Líbíš se jí. Tak pij!
- Redl se narodil ve Lvově, že? - A ty v Pomořansku. Není to jedno?
- Myslíš si, že je to jedno? - Je to fuk!
Ty jsi kosmopolita?
Ne, jsem Mad'ar. Za druhé důstojník. A krom toho Redlův přítel.
Jak to řekl císař? "Maďaři, velkorysý, milovaný národ."
Chceš mě urazit?
Ne, to mě ani nenapadlo.
Jdeme.
- Barone, chceš mi být nevěrný? - Jo!
A jak!
Žárlíš?
Tebe ještě neznám, ale to se dá napravit.
Chceš být radši se mnou nebo tu sedět a koukat?
Už jsi to někdy dělal?
Nebo máš největší požitek z toho, když řveš na svoje vojáky?
Čím je Kubinyi tak zvláštní, že po něm všechny šílíte?
Kubinyi to nejen umí, ale navíc to dělá rád.
- Co? - Všechno.
Tak mě to taky nauč.
To se nedá naučit. Bud' to člověk umí, nebo ne.
- Kubinyi je chytrý. - A nádherný.
Co se ti na něm líbí nejvíc?
- Chlupatý zadek? - Přesně. Má krásný, pevný zadek.
A svalnatá stehna. Jako malý kluk.
Člověk se má čeho chytit.
- Jizva na koleni? - Ta se mi taky moc líbí.
Jak to dělá? Rychle? Pomalu? Surově?
- Nebo jemně? - Jestli je jemný?
Přijde sem a vrhne se na mě. Chytí mě za prsa a kouše mě.
Já ho taky musím kousat.
Kouše?
A ty?
Jak to chceš dělat?
Opravdu jste příbuzní?
Tak se dívej a nauč se, jak to dělá starší bratr.
Stane se to při přehlídce.
Pojedu na koni k plukovníkovi von Rodenovi do čela pluku
a podám mu hlášení.
Moje matka pochází z židovské rodiny.
Můj otec byl pešťský žid.
Představ si, jak se bude von Roden tvářit.
Na přehlídce, na kterou přijdou nejrůznější prominenti.
Konzulov0, atašé a Goszlethovy dcery Dominika a Daniela.
Alfrede, jednou to udělám. Řeknu jim to rovnou do očí.
Podle tebe neví, že jsi žid?
Nejsem jen tak nějaký žid. Jsem mad'arský žid. To je důležité.
Můžeme si o tom vážně promluvit. Ne si pořád jen něco špitat.
Otec se účastnil války v roce 1848. Potom byl vyhoštěn.
Můj otec hrával se lvovským rabím karty. Byli moc dobří přátelé.
Co kdyby ses stal také židem? Potom by bylo leccos jednodušší.
Tak jo. Jsem také žid. Vždyť je to jedno.
Vaše svátky se mi líbí.
Jom kipur, pesach.
Redle, mám tě rád. Ty jsi tak ctižádostivý.
Budeme spolu bojovat o Goszlethovy dcery.
Byl byste tak hodný a prohlédl si tyto kresby?
Kdo je zde zobrazen? Nebo ty pány nelze poznat?
Máte prý výborné pozorovací schopnosti.
- Kdo je tady? Poručík Beatz? - Ne. - Tak kdo?
- Kapitán Tannhoffer. - A tahle pěkná tvář? - Kubinyi.
- A tenhle? - To jsem já.
- Dál, prosím. - Doktor Sonnenschein.
- Jaromil Schorm. - Schorm? Jaromil?
- Tento poručík je prý jiný. - Prosím?
- Prý je homosexuál. - O tom nic nevím.
Je Čech? Žid?
Majore, zeptejte se ho sám.
- Ať vám přímo odpoví. - Jste idealista.
Jde o zadlužené důstojníky. Co se stane, když začne válka?
Tento hanopis vyšel v pražských novinách. Napsal ho jistý Senior.
Víte, kdo se za tím jménem skrývá? Váš přímý podřízený Jaromil Schorm.
Píše o armádě, ale má na mysli důstojnický sbor, jehož je členem.
Jde o korupci, dluhy, karty, kořalku a děvky.
Podle něj bude císařská armáda potřebovat v případě války obranu.
Schorm! Senior! Senior!
Hrajete stále na klavír, kapitáne?
Ve škole mě učil hrát kapitán Ruzek. Hraju.
Nespouštějte Schorma z očí. V pravý čas mi podejte hlášení.
Mohl byste mi dnes odpoledne sepsat seznam
místních kontaktů důstojníků z vaší posádky?
Ať mi jde Schorm z očí. Je to provokatér a bude zastřelen.
Ničemná osoba!
Viděl jsem ho nedávno před důstojnickým klubem. Hrůza!
A vy jste ho ještě podporoval.
Provokuje mě v mém vlastním pluku. Navíc hned po té příhodě s letcem.
Nemůžeme si dovolit vystavovat se takovým útokům. V žádném případě.
Nesnáším zrádce, kapitáne. Sakra!
Vyhod'te ho.
Ať ze služby odejde dobrovolně. Jste za to zodpovědný.
Ještě jedna věc, Redle.
Řekněte sv0mu příteli Kubinyimu,
ať si odpustí řeči o roce 1848. Nepřeju si ani kritiku vyrovnání!
Vypráví o Haynauově teroru. Ale Haynau už je dávno mrtvý.
Sakra, Haynau není monarchie. Monarchie jsme my. I Kubinyi.
Co bychom proti těmto článkům mohli namítat, i kdyby byly pravdiv0?
Ale jsou hanliv0.
Navíc se stydím, že se takto vyjadřuje absolvent vojenské školy.
Žije mezi námi, bere to, co mu uniforma a hodnost nabízejí,
směje se jako my, kleje jako my,
a najednou se ukáže, že k nám vůbec nepatří.
Pozoruje nás, mluví s námi a tajně nás sleduje.
Pak nás udá pod falešným jm0nem.
Schorm musí přijmout důsledky a opustit ty, které zradil.
Jestli chceš, můžu ti to nadiktovat, Schorme.
Pánov0, jménem svým a plukovního důstojnick0ho sboru navrhuju,
aby poručík Schorm dobrovolně opustil pluk a zároveň i armádu.
Odejdi dobrovolně. Záleží na tobě, jak0 uvedeš důvody.
Pánové, je to velký nebo malý okamžik?
- Opravdu nevím. - Tohle není kabaret.
Rozumím, doktore. Budu mluvit krátce a po vojensku.
Co se stalo? Náš Čech se zbláznil?
Jestli si, myslíte, Schorme, že vám dám zprávu, že jste duševně chorý,
tak vám musím říct, že se pletete.
Pane poručíku, řekněte mi své sekundanty.
Vezměte na vědomí, poručíku,
že znesvěcení císařské uniformy považuju za osobní urážku.
Proto vás vyzývám na souboj.
Ty se chceš střílet? Vždyť jsi krátkozraký. Budeme se bít na kordy?
Nesmíš si plést šermování s operací slep0ho střeva.
Neber si to osobně,
ale je známo, že armádní doktoři nejsou zpravidla ti nejlepší.
Ty ničemo. Prosím, aby šli dva z vás za sekundanty.
Gustave, s tebou se bít nebudu. Jsem třetí nejlepší střelec pluku.
Když dovolíte, pošlu si sluhu pro civilní oděv.
Souboj se bude konat za úsvitu. Vyberu si mezi vámi sekundanty.
Žádný souboj nebude, Sonnenscheine.
Sice jsem odložil uniformu, ale s židovským doktorem se nebiju.
Nejsi k souboji společensky vhodný, Gustave.
A já, Schorme?
- Vyhovuju tvým vysokým nárokům? - Baron Kubinyi.
- Ty ano. - Ale, pánov0, to je přece...
Zítra za svítání. Když jsi tak dobrý střelec, tak to budou pistole.
Na třicet kroků. Tři výstřely. Redle, budeš můj sekundant.
Promiňte, nerad vstávám tak brzy.
Raději bych v poledne či v brzkém odpoledni, ale čest nade vše.
Tedy pistole za svítání.
- Ty novinové články, Schorme. - Mrzí mě to.
Byl jsi vynikající voják.
Ten souboj je nesmysl.
- Vzdej se ho. - Já ho nepožadoval.
Nechám tě na tu dobu zavřít.
Na to už je pozdě, kapitáne. Budu se bít jako civilista.
Zavři Kubinyiho, když se bojíš o jeho život.
Schorme, armáda se tě nezbavuje, ale ty odcházíš z armády.
- Za dva tři roky se můžeš vrátit. - Kde bude armáda za dva tři roky?
Armáda bude na svém místě a já taky.
Víš, co na armádě nejvíc nenávidím?
To proklet0 ranní vstávání.
Kdo je to?
To jsi ty, Schorme?
Myslel jsem si, že jsi to ty. Promiň.
Jsi tu brzy.
- Nemohl jsem spát. Co ty? - Já spím vždy špatně.
Kubinyi spal určitě jako dřevo.
- Nepodceňuj ho. Cigaretu? - Ne, díky.
Ale Kubinyi se přeceňuje.
- Jsi silný a plný energie. - A ty?
Nepatřím sem k vám.
- Co tím myslíš? - Chci zůstat Jaromilem Schormem.
Nerozumím.
Nedokážu už v0st dvojí život. Každý tu skvěle hraje svoji roli.
Je mi z toho špatně.
Stále nerozumím.
Řekni mi, Schorme...
- Jsi opravdu antisemita? - Babička je židovka. Stačí?
Neměl jsem Sonnenscheina ranit,
ale dělalo mi radost ukázat odstup od židů.
- Velice rozumné. - Není to můj styl.
- Hraješ si s lidmi. - To ty.
Já?
- Proč já? - Chceš toho od sebe moc.
- Co mám dělat jiného? - No jo, to máš pravdu.
Nejspíš jsme spolu nikdy dost nemluvili.
- Proč jsi nemohl spát? - Nevím.
Myslím, že se mi něco zdálo.
- Nevěříš snům? - Ne.
Nebo ano?
Je zima.
Ano.
- Zbraně? - Tady jsou. - Vidím.
Redl mi právě vyprávěl svůj sen. Pokračuj.
- To nebylo zajímavé. - Ale bylo.
- Pánové. - Dořekni to.
Navrhuju, abyste svůj spor ještě jednou prohovořili
a zbraně použili pouze symbolicky.
Venku je důstojnická hlídka. Zaručuju vám naprosté utajení.
Do t0 doby tělocvičnu opustím.
Redle, zůstaň tu.
Pánov0, jsem připraven.
- Myslím, že musíme přiv0st doktora. - Ano.
- Byl Schorm tvůj přítel? - Ne, plukovníku.
Pokud vyjde tvá úloha v aféře najevo, uškodí to tvé kari0ře.
Jsem si sv0 situace vědom.
- Rozhodli jsme se jednat diskrétně. - Děkuju, plukovníku.
Kubinyi je něco jiného. U něj to není poprvé.
Upřímně řečeno, jemu tyto nepříjemnosti projdou snáze.
Byl jsi sice jen sekundant, ale byla to obrovská chyba.
V budoucnu už se do ničeho takov0ho nezapleť.
Myslíš, že důstojník z prosté rodiny a bez styků zůstane nepovšimnut?
To si myslíš, Redle?
Jsem přesvědčen, že v armádě dojdou pravé zásluhy uznání.
Velmi správě. Důvody jsou jasn0.
Budoucnost monarchie a možná i Evropy záleží na armádě.
Všiml jsem si, že důstojníci, kteří si stěžují na privilegia,
jsou obvykle průměrní vojáci, většinou podprůměrní.
Přesně tak. Dobří vojáci se vždy navzájem poznají.
To je také základ přátelství.
Jakožto velitel mám povinnost informovat ministerstvo války
o obzvlášť schopných důstojnících.
Tv0 kvality přesahují tvé nynější postavení.
Byl jsi povýšen na majora.
Tady je rozkaz, aby ses dostavil do Vídně.
Jeho Veličenstvo tě jmenovalo zástupcem velitele pluku.
Škoda, že to přišlo dnešního nešťastného dne.
- Nicméně ti gratuluju. - Děkuju, plukovníku.
Pro mě to také hodně znamená. Vždyť jsem tě vychoval.
Tady.
Aktovka a peněženka. Nechal jsem je vyrobit ve Vídni.
- A. R. - Měl jsem tě rád, synu.
Odchod!
- Pane plukovníku. - Ano?
Rád bych s sebou vzal nadporučíka Kubinyiho. Je to dobrý voják.
Jste zvláštní dvojice. Nejsem si jist, zda ti to prospěje.
To se dá zařídit přes jeho rodinu ve Vídni, pokud si to budou přát.
Katalino! Vidělas ho?
Císař si prohlíží okolí.
Má tu lovecký zámeček. Prý je tu často k vidění.
Císař!
Co kdybychom zastavili a pozdravili ho?
Co bys mu řekl? Poslušně hlásím, major Redl?
Popřál bych mu pevné zdraví a dlouhý život.
Zajed'te k penzionu.
Jsem unavená, majore. Vezmeme si pokoj.
Dneska jsem viděl císaře!
Koně a sedlo. Jemná vůně vojáka.
Kristóf nevoní jako voják. Cítíš na něm tu vůni?
Prosím, paní.
Vojáku, otevři šampaňské.
Připravila jsem nám krásné velké svatební lože.
Co řekneš manželovi, když nepřijdeš domů?
Že jsem spala u matky. Ty jsi můj svědek.
Nemám čas ani chuť pohybovat se v lepší společnosti.
Ráda jezdím na koni, jím a piju.
Proč nemáte s manželem děti?
Nemáme je, protože ho nemůžu vystát.
Mám si tě vzít? Chceš pěknou Kubinyiovou?
Zasloužil by sis ji.
Napijme se.
Proč máš zavřené oči?
Nevím.
Myslíš na někoho jin0ho?
Ano.
- Na Kristófa? - Ano.
- Myslel jsi na něj celou dobu? - Ne.
Koho z nás máš radši?
- Mám vás oba moc rád. - A ted'? - TedIje mi dobře.
Ale nevím, na jak dlouho.
Víš, Kristóf a já...
My...
Mám z něj strach.
- Ale teď jsi ho překonal. - Ne.
Jsi báječná, Katalino. Rád tě držím v náručí.
Kromě tebe nemám nikoho, koho můžu takhle objímat.
Pamatujte na to, že tady jste v Haliči, ne na Jadranu.
Je tu hodně Poláků, židů, cikánů, zlodějů a děvek.
Mějte se na pozoru. Většina obyvatel pašuje přes hranici vodku.
Jsme tu na hranici, ne v Bad Ischlu nebo v Alt-Aussee,
kde nemají důstojníci co dělat, a tak loví kamzíky.
Doufám, že mi rozumíte.
Majore, poručík Ehrlich. Cvičení probíhá podle plánu.
Majore, poručík Mészáros. Manévry probíhají dle plánu.
Hodit ruční granáty!
Hodit granáty!
Stát! Zpátky!
Nadporučíku, seznámil jste své muže, jak se zbraněmi zacházet
a co dělat s nevybuchlými nebo blízko spadlými ručními granáty?
Svolejte četu!
Zahod'te tu cigaretu. Zopakujte mi zkušební předpisy.
- Bohužel je neumím celé nazpaměť. - Neumíte je celé?
Bod jedna? Bod dva? Tři? Pět?
- Co si dáte? - Dal bych si kořalku.
Hned to bude, pane majore.
Míváte tu často důstojníky.
- Jak jste to poznal, pane majore? - Hned víte, jakou mám hodnost.
V hodnostech se člověk v mém věku vyzná,
ale v lidech nikdy. Přinesu vám tu kořalku.
- Máte vodku? - Ne, to je kontraband.
Nebo sklenku pálenky?
Jsme v Haliči na ruské hranici a sloužíme císaři a monarchii.
Nejsme tu proto, abychom obluzovali ženy, hráli karty a kulečník
a opíjeli se ve službě nebo během cvičení.
Mám na mysli poručíka Sohinského.
Vojáci se málem odpálili do vzduchu. Nevěděli, jak se s granáty zachází.
Poručík Mészáros spadne každé dopoledne v 11 opilý z koně.
Pije pašovanou vodku v hospodě, kam se důstojníci chodí zahřát.
Jejich muži zatím venku cvičí.
V poledne se důstojníci udrží v sedle už jen díky sluhům.
Nejsme tu ani proto, abychom zneužívali naše hodnosti a uniformu
a půjčovali si od lichvářů. Tím myslím Kferrera a Halmiho.
Abychom se zapl0tali do bůhvíčeho.
Nejsme tu ani proto, abychom každý týden svedli jinou dívku,
tedy znásilnili v lesíku.
Jako včera tu nebohou služku. Neodvážila se říct ani slovo.
Všichni totiž uvěří všemocnému důstojníkovi. Ale co je to všemocný?
My, důstojníci monarchie, musíme jít lidem příkladem,
aby nám důvěřovali a věděli, že je císař ochrání.
Moje otázka zní.
Potřebuje vás monarchie osobně?
Potřebuje jednoho každého z vás zde a na tomto postu?
Odpovězte si sami. Čekám.
Pokud jste se rozhodli, že má vaše přítomnost zde nějaký smysl,
pak vězte, že kromě práv a možností, máte také určit0 povinnosti.
Nejprve služba a teprve pot0 privilegia.
Nemusíte být důstojníky císařské armády.
Jsou i jiná zaměstnání. Na poště a železnici.
I tam Jeho Veličenstvo zajišťuje penzi.
Plukovník Ruzicka žádá, abyste přišel do zimní zahrady.
- Pane plukovníku. - Mám pro tebe špatnou zprávu.
- Kdy jsi naposledy viděl Mészárose? - Dnes odpoledne při cvičení.
- Dezertoval. - Opravdu? - Přeběhl k Rusům.
Objevil se tam dnes kolem šesté. Křičel z druh0 strany hranice:
''Srdečně pozdravujte Ruzicku a Redla.''
A pak udělal tohle.
Mám rusk0 hranice dost. Požádám na ministerstvu o penzionování.
Tebe chci ministrovi doporučit jako oblastního velitele.
Máš před sebou skvělou budoucnost.
Já byl vždy jen řadový důstojník. To je osud.
Člověk nemusí být za každou cenu důstojník generálního štábu.
Ti zatracení Habsburkové.
Nesnáším Habsburky. Nenávidím je.
Co si o nich myslíš ty? Možná máš za to, že jsou skvělí.
Ale já jsem dneska večer opilý.
Říkám ti upřímně, ať se jdou vycpat. Nenávidím je.
Halič a Krakov by se připojily k Polsku tak rychle,
že by Vídeň ani nestačila zalapat po dechu.
Co by bylo s naší monarchií? Zmizela by z mapy Evropy.
Císařství může zachránit jen válka, ale po tolika prohraných bitvách...
Císař musí nejdřív odejít do rodinné hrobky.
Zbláznil ses?
Co chceš, ty výhybkáři!
Nadporučíku, jsem nucen tě na týden odvelet na zostřenou službu. Odchod.
- Ano? - Alfred.
Neruším tě?
- Co chceš? - Promluvit si.
Nemám čas. Čekám někoho, kdo by tě nerad viděl, jestli mi rozumíš.
Inspekce!
- Majore, heslo, prosím. - Sekáč.
- Kdo je dozorčí důstojník? - Poslušně hlásím, poručík Kubinyi.
- Kde je? - Usnul v jídelně, pane.
- Proč jste ho nevzbudil? - Vzbudil jsem ho.
- Proč tu tedy není? - Řekl mi... - Co?
Ať jdu k čertu.
Přebírám velení.
To je nejhorší porušení disciplíny. Za války by vás čekal válečný soud.
Rozumím, plukovníku.
Musím požádat, aby vás přeložili.
Budete se hlásit u plukovníka Heynerta na ministerstvu války.
Už jsem ho informoval. Vaši budoucnost rozhodnou ve Vídni.
Vy pitomci. Odchod!
Sklenka na rozloučenou.
Je mi to skoro líto.
Pořád přemýšlím, jestli náš přítel Redl není žid.
Jen místo kaftanu nosí uniformu.
Je to rafinované maskování.
- Redl bude brzy v generálním štábu. - Žid v generálním štábu?
Náš nejvyšší hlupák už je dlouho v rukou Rotschildových.
Zapomněl jsem Redlovi za cestu poděkovat. Dávejte na něj pozor.
Možná nám bude k užitku.
Zmizte!
Táhněte!
Co ode mě chcete?
Můžu se vás na něco zeptat, majore? Je pravda, že jste také žid?
Z matčiny strany. Říkalo to tu pár lidí.
Ale prý o tom nerad mluvíte. Možná máte pravdu.
Nikomu to neřeknu, ale mám z toho radost.
- Můžu si přisednout? - Prosím.
Promiňte, pane majore,
ale moje žena by vás v pátek ráda pozvala na večeři.
Nadporučík Ehrlich se u nás také cítí dobře.
Mám velkou rodinu a nádhern0 děti, pane majore.
Nechte mě. Nesahejte na mě!
Musím vás upozornit,
nadporučíka Ehrlicha i ostatní pány včetně štábního lékaře,
že styky s židovským obyvatelstvem nejsou žádoucí.
Vrchní velitel, Jeho Veličenstvo,
dovoluje všem židovským vojákům stát se důstojníkem císařské armády.
Kdo se ale cítí l0pe v kaftanu, neměl by nosit uniformu.
A ještě něco.
Někteří místní židé, či spíše jejich většina,
jsou v úzkém obchodním kontaktu se svými souvěrci za hranicí.
Pašuje se vodka, látky a bůhvíco ještě.
Existuje podezření, že se pašují i informace,
které jistý důstojník vypráví během tradiční židovské večeře.
Musíme se tedy rozhodnout.
Bud'je člověk důstojník císařské armády,
nebo Čech, Rusín nebo žid.
''Milý Sonnenscheine, starý doktore. Dlouho jsem o tobě neslyšel.''
Poslušně hlásím, chce s vámi mluvit nějaká žena. Prý je vaše sestra.
- Jak vypadá? - Je to starší žena.
Řekněte jí, že nemám čas.
Moment! Ať jde dovnitř.
- Alfrede. - Sophie.
Sophie, co tady děláš?
Matka tě pozdravuje. Slyšeli jsme, že jsi tady.
- Kdo vám to řekl? - Jeden voják. Shilhankův syn.
Matka tě pozdravuje.
Ilse a děti taky. Magda se synem se odstěhovali, ale to víš.
- Máte nějaké potíže? - Ne víc než obvykle.
- Chceš mi něco důležitého říct? - Ne. - Prosím.
- Potřebuješ peníze? - Ne. - Ale jo.
Můžu vám dávat peníze každý měsíc. Pošlu vám je.
Nebo se radši zastavím. Moc rád.
Už sem nikdy nechod'. To nejde. Tohle jsou kasárna.
Tohle není pošta. A už vůbec se nemůžeš odvolávat na moje jméno.
Musím teď...
Schovej si to.
- Kristófa to velmi ranilo. - To on ranil mě.
Jeho projevy a jednání jsem nepřijal ani jako důstojník, ani jako přítel.
Alfrede, nebud' směšný. Přestaň mi konečně lhát.
- Přestaň lhát sám sobě. - Idea monarchie je dobrá.
Nedokážu si na jejím místě představit nic lepšího.
Pravda, císař je starý a dělá chyby. Je nejvyšší čas udělat pár změn.
Musím ukázat, že tam, kde jsem, je monarchie silná a nerozpadá se.
Když nás bude takových víc, nebude už záležet jen na starém pánovi.
Můžeme monarchii zachránit.
Udělám všechno, co bude v mých silách.
Co chceš dělat?
Ty se divíš, že tě lidi nenávidí.
Vím všechno.
Vím o nich všechno.
Záleží na mně, kdy udeřím.
Pánové, seřad'te se podle hodností, prosím.
Nemyslím ale vaše vojenské hodnosti.
Seřad'te se podle toho, jak blízko jste Vídni. To se ale může změnit.
Nižší důstojníci by se mohli seřadit podle výšky.
Malí dopředu. Malá výška není hanba. Následník trůnu také není vysoký.
O sobě ani nemluvím. Není to tedy žádná nevýhoda.
Až arcivévoda vejde, postavte se do pozoru.
Vyznamenání přijměte se vztyčenou hlavou.
Až vám podá ruku, ukloníte se. Nebojte se, že ho ztratíte.
Seřad'te se podle hodnosti a postavení směrem od dveří.
Přicházejí.
Jsem rád, že tě sem převeleli, protože ti opravdu důvěřuju.
Rozhodující bylo, že nepatříš k žádné skupině.
Musíme plnit naše povinnosti nezávisle a podle našich schopností.
Tvým úkolem bude modernizace a organizace tajn0 služby.
Udělal jsi v tomto směru kus skvělé práce jako amatér.
Od nynějška jsi v tom oboru specialista číslo jedna.
Kdybys měl problémy, přijď za mnou a já ti pomůžu.
Až budeš ministr války, poprosím tě, abys mi zvedl penzi.
Ještě jedna rada.
Vyber si podřízené, kteří k tobě budou moci vzhlížet.
Rozumíš? Lidi, kteří ti budou vděční, že sis je vybral.
Pánové, vítám vás jako členy této nově založené kanceláře.
Seznamte se mezi sebou
a nedivte se, že téměř každý z vás má jinou mateřštinu.
Budete pracovat na venkově a s lidmi, jejichž jazyky hovoříte.
Naším společným úkolem
je zajistit bezpečnost a sílu monarchie.
Cokoli řekneme či zamlčíme v rámci naší práce,
není lež, ale úkol a služba.
Musíme vědět vždy o všech všechno.
I v nejmenší vísce jsou lidé, které potřebujeme.
Záleží jen na nás, jestli je najdeme.
Vhodní lidé se najdou všude. Příhodný je skoro každý.
Jakýkoli detail naší práce podléhá samozřejmě utajení.
Když budete mít úspěch, nepochválí vás nikdo kromě mě.
Když uděláte chybu, nebude vás nikdo bránit. To se týká i mě.
Patříme ke skupině, jež drží prst na tepu monarchie
a činí rozhodnutí v zájmu monarchie.
Tato důvěra vám byla propůjčena po dlouhém a pečlivém uvážení.
Propůjčena, nikoli věnována.
Tuto důvěru jste nabyli těžce,
ale lehce ji můžete ztratit. Můžete přijít o všechno.
To je moc.
Musíte si zaznamenat vše o každ0m důstojníkovi.
S kým byl, kde byl, kdo ho navštívil, o čem mluvili.
Kolik utrácejí, co mají rádi, jaké mají vášně.
Kdo jsou stálí hosté. Jméno, hodnost a posádku.
''Redl Alfred.
Podle některých kari0rista, kterého zajímá jen vlastní prospěch.
Rád by byl považován za aristokrata.
Obdivuje moc. Opakovaně zdůrazňuje vděčnost vůči Habsburkům.
Přerušil kontakty s rodinou, se sestrou žijící ve Lvově.''
Pózy...
Neupřímné.
NEUPRIMNE!
Není mi příjemné tu otázku opakovat,
ale polní maršál Konrad se mě ptal, jestli jsi homosexuál
a jestli mi nepřijde divné, že se o to zajímal arciv0voda.
Co mi k tomu řekneš?
Ještě jsi nezačal pracovat a už proti tobě intrikují.
Pokud to ovšem není namířeno proti mně.
Na mě si netroufnou, tak začali u tebe.
Vědí totiž, že na tebe sázím.
Takový je svět. Čím dřív to poznáš, tím líp.
Nevím proč, ale mám pocit, že si děláš snadno nepřátele.
Snaž se tomu vyhnout.
I kvůli mně.
Musíš se oženit, Alfrede. To hodně lidí uklidní.
Představím tě dívce z dobré vídeňsk0 rodiny.
Nebo se sbalíme a odjedeme do Ameriky.
Utečeme?
Budeme muset předejít ofenzívě na Balkánu.
Císař chce mír, protože ví, co by válka pro monarchii znamenala.
Navíc dělá strašn0 chyby. Na klíčová místa jmenuje důstojníky,
kteří ztělesňují to, čeho se bojí. To armádu ničí.
Následník jedná otevřeně proti němu a on dělá, že to nevidí.
Až císař zemře, rozpadne se Rakousko-Uhersko i celá monarchie.
Podívej se na tohle. Co z toho zbylo?
Nech toho!
Tenhle civilní oblek je největší lež tv0ho života.
Já vím.
Půjdeš dovnitř?
Ovšem.
Alfrede.
Už jdu.
Podplukovníku, dovolte, abychom vám dle předpisu prohlédli uniformu.
Podplukovníku, vaši zbraň, prosím.
Chvíli strpení, prosím.
- Kubinyi. - Ahoj, Redle.
- Myslel jsem, že jsi v Petrohradu. - Převeleli mě na generální štáb.
Jsem zodpovědný za mad'arské záležitosti.
Kdybys něco v té oblasti potřeboval, přijď nejdřív za mnou.
- Kdybys potřeboval něco ode mě. - Já kamarády nešpicluju.
Měj se!
Císařská Výsost vás očekává.
Vaše císařská Výsosti, podplukovník Alfred Redl.
Jsem rád, že si konečně promluvíme.
Už jsem o vás mnoho slyšel.
Jak se cítíte ve svém novém postavení?
Děkuju, císařská Výsosti. Mám hodně práce a pracuju rád.
Jaký pocit vám dodává moc? Užíváte si ji?
Často? Nebo jen na chvíli?
Pociťuju spíš tíhu svého úkolu, císařská Výsosti.
Vaše loajalita je prý neotřesitelná, neboť je založena na vděčnosti.
Chcete sloužit a něco dokázat. Taky máte ten pocit?
Je to velká pocta, jestli se o mně takto hovoří.
Jste tak0 dobrý celník.
Nebudete na straně těch, kdo získali věhlas díky své vznešené krvi.
Jste katolík?
Ano.
Takže si budeme rozumět. O mně se také říká leccos.
Četl jsem jednu dvě vaše zprávy. Píšete moc hezky.
Nebo spíš přesvědčivě.
Chcete pracovat tvrdě jako v Haliči, kde jste prokázal své schopnosti.
Uvidíme, jestli i tady budete tak nadaný.
Musíte vzít v úvahu budoucnost monarchie.
Svět se pro nás stal nebezpečný. Armádní morálka je chatrná.
Armáda začíná připomínat důstojnický klub,
kde se hraje kulečník, pije a honí sukně. Mám pravdu?
Ano, bohužel, císařská Výsosti.
Duch liberalismu vše ničí. Hrůza.
Prosím, posad'te se.
V takové situaci...
...je třeba provést očistu, aby nastal pořádek.
Nestůjte, sedněte si.
Armáda musí být pevná jako led na zamrzlém jezeře.
Císařská Výsosti, pod ledem plavou ryby.
Musíme vytvořit příklady. Vaše činnost je toho důkazem.
Tentokrát musíte zařídit něco, co otřese celou armádou,
aby bylo jasné, že liberalismu musí být učiněna přítrž.
Musíme přesvědčit i císaře, že vojsko potřebuje nový duch.
Podle mě musíme dát národům monarchie
jasného a konkrétního nepřítele,
společného hmatatelného nepřítele, který je ohrožuje.
Pocit strachu, rozumíte? Jedině to armádu posílí.
Promyslete si to, podplukovníku.
Projděte si svoje složky a přineste mi brzy nějaký návrh.
Mělo by to mít určitý vztah k Balkánu
nebo k činnosti ruských sil.
Popřípadě francouzských.
Máte neomezenou plnou moc.
Jak dlouho znáte podplukovníka von Komjáthyho?
Z 32. pluku Marie Terezie.
Koňak? Víno? Likér? Co byste si dal?
Koňak, jestli je to možné.
Kdo jsou von Komjáthyho důvěrníci?
To už bohužel nevím.
Díky.
Vy jste přeci chytrý chlapík.
Přemýšlejte o tom.
Bude vám stačit jedno odpoledne,
abyste mi sepsal seznam styků důstojníků z vaší posádky?
Smlouvu na materiál na stavbu tvrze Przemysl podepsal Ullmann.
Zodpovědný inženýr byl Worowka.
Komu jste předal ten materiál?
Ptám se, komu jste ten materiál předal. Kde? A jak?
Císařská Výsosti, mám tu pět případů.
O všech lze bohužel tvrdit, že jde o vlastizradu.
Představoval jsem si to tak, že bychom jeden dva případy
neprojednávali u vojenského soudu, ale veřejně a se všemi detaily.
Podtrhli bychom závažnost provinění.
Uděláme z toho senzaci, takže ve všech částech armády
i mezi civilním obyvatelstvem to vytvoří určité napětí.
Navrhuji veřejn0 soudní líčení s přítomností tisku.
A mnoho svědků.
Myšlenka je to skvělá. Záleží na tom, kdo bude obviněn.
Navrhuju buď kapitána Maxe von Dornheima,
nebo případ budapešťského podplukovníka von Komjáthyho.
Podívejte, podplukovníku.
Musíme armádě i důstojnickému sboru ukázat nepřítele v našich řadách
i to, že přísně naložíme s těmi, kdo by zanedbávali své povinnosti.
Zároveň musíme národům monarchie i celému světu dokázat,
že je naše armáda jednotná a silná. Jde o politickou záležitost.
Proto nesmí být obviněný Rakušan a už vůbec ne rakouský aristokrat.
Jinak bychom oslabili důvěru ve vrchní velení.
Nemusí to být ani Maďar. Žijeme v dualistické monarchii.
Nebylo by vhodné dráždit vnitřního nepřítele.
V žádn0m případě to nesmí být Čech. Ti stále demonstrují.
Mají příliš mnoho parlamentních skandálů a nezávislých skupin.
Takový proces by považovali za přímou provokaci.
Určitě to nesmí být žid. Dreyfusova af0ra popudila celou Evropu.
Vzbudili bychom mezinárodní pohoršení.
Ani nemluvě o císařových kontaktech s bankou Rothschildových,
jež jsou pro monarchii životně důležité.
A konečně...
...nesmí to být Srb ani Chorvat. To je příliš nebezpečná oblast.
- Vy jste mad'arského původu? - Rusínského.
To je to, co potřebujeme. Rusína. Najděte svého dvojníka.
- To bych musel hledat v Haliči. - Hledejte tam.
Někoho s podobným původem, kariérou a styky. To bude váš muž.
To pro vás nemůže být problém.
Díky své geniální výzvědné síti máte informace úplně o všech.
Co se stalo?
Následník trůnu mě zahrnul do svých plánů.
Kulky mi sviští kolem uší.
- Přišla odpověď, podplukovníku. - Odchod.
Salapsko! Co je? Spíte snad?
Potřebuju od ministerstva zvláštní vlak.
Pošlete depeši lvovsk0mu veliteli, ať střeží dodavatele Ullmanna.
Ať nic nepodniká, dokud nepřijedu.
- Dobrý večer. Jste Viktor Ullmann? - Ano, co si přejete?
- O samotě si s vámi promluvit. - Proč? - Prosím, pojd'te.
- Tudy, prosím. - Běžte. Omlouvám se.
Dejte mi klíče od sejfu a stolu.
- Můžete mi to vysvětlit? - To je domovní prohlídka!
Mohl bych si důkazy vyrobit a nikdo by se to nedozvěděl.
Ale to nechci. Dejte mi ty klíče.
- To si vyprošuju! - Dejte mi je.
Kapitáne, odvedIte ho vedle. Vyslechnu ho potom.
Mimochodem, kde je inženýr Worowka?
Nevím. Předpokládám, že ve Vídni.
Odved'te ho!
Przemysl.
Sepište mi seznam všech armádních dodavatelů a inženýrů
a jejich kontaktů v armádě.
Prověřte soukromé styky za smlouvami.
Ale nejdřív pošlete depeši na vídeňskou policii,
ať vyhlásí pátrání po inženýru Worowkovi.
- Dejte to zpátky. - Nechte mě na pokoji.
Vraťte to, nebo vám nasadím želízka.
Stůjte!
Sežeňte doktora!
''Následník trůnu.
Kristóf Kubinyi, von Kubinyi.
Petrohrad.''
JedIte doprava.
Ohlaste mě generálovi von Rodenovi.
Generála včera penzionovali.
Všechny případy předal veliteli generálního štábu.
Rozumím.
Dovolte mi vyslechnout majora Kristófa Kubinyiho.
O co jde?
Jsem si jist, že inženýr Worowka a armádní dodavatel Ullmann
chtěli předat plány tvrze Przemysl Petrohradu.
Všechno svinstvo se děje v Haliči. Zatkl jste je?
Ne. Ullmann spáchal při zatýkání sebevraždu. Worowka byl zavražděn.
Jak něco podniknete, hned následuje smrt.
Przemysl. Co chcete od Kubinyiho vědět?
Zda měl Ullmann v Petrohradu vojenské a diplomatické styky.
Redle, jste zlý člověk?
Císařská výsosti, konám své povinnosti.
- Jste věřící? - Jak jsem řekl, jsem katolík.
- Máte rád děti? - Nemáme je, žena je těžce nemocná.
Promiňte mi ty důvěrné otázky. Proč vás von Roden protežoval?
Že jste absolvoval s vyznamenáním a byl jste dobrý matematik?
Nevidím důvod, proč byste měl vyslýchat členy generálního štábu
nebo obtěžovat naše nejdůvěryhodnější lidi.
- Jde o podezření z vlastizrady. - Já rozhoduju, kdo je zrádce.
Przemysl má nyní minimální vojenský význam.
Viníci se sami odsoudili. Tím je případ vyřízen.
Tentokrát jste neuspěl, Redle. Mrtvý dvojník není dvojník.
Stahujte svou síť lépe.
A hlavně rychleji. Nebo chcete Kubinyiho na místě Rusína?
- Kubinyi není váš dvojník. - Ale císařská Výsosti...
- ...špatně jste mě pochopil. - Pochopil jsem vás dobře.
Mějte oči otevřen0, když hledáte nepřítele.
Přece nejste senilní jako von Roden s vlhkým pohledem,
kterého se nám konečně podařilo poslat na zasloužený odpočinek.
Obdivoval jste ho. Nebo ne?
Císařská Výsosti, skutečně byl trochu uslzený.
Redle, valčík už se netančí podle císařova taktu.
Bude válka. Nevím, jestli se jí dá zabránit.
Potřebujeme exemplární případ, se kterým bude krátký proces.
Trochu strachu.
Pár dní obav a hrůzy a potom rychlé vítězství.
Tedy válka?
Odvetná opatření na atentát nebo něco podobného.
Pak několikatýdenní místní válka.
Abychom zachránili, co musí být zachráněno.
Redl. Podle profilu bezcitný člověk.
Něco v něm ale svědčí o značn0 smyslnosti.
- Slovanský obličej. - Ano, lícní kosti.
Podle fotografie nelítostný člověk.
Podplukovník Redl.
Nejdřív ho povýšíme.
Celé je to strašná vlastizrada.
Mám důkazy, že arcivévoda plánoval vojenský puč, aby se dostal k moci.
Nevěří ani zbla ve starou monarchii. Té kravině už věří jen císař.
Nenávidím politiku a politiky!
Můj svět.
Dnes si přeju, aby vzal můj svět za sv0.
Hrdinská smrt a konec. Byl bych si s monarchií kvit.
Je mi čtyřicet. To mám teď přiznat, že jsem byl stále na špatné straně,
když jsou ostatní možnosti stejně mizerné?
Na ničem nezáleží, Alfrede. Jen na životě.
Aby se člověk mohl nadechnout krásného ranního vzduchu.
''Není důležité být při tom, je důležité při tom vytrvat.''
Montaigne.
To jsem se naučil na francouzštině.
- Proč ho tu máš? - Chci vědět, co si myslí.
O tobě?
Nemůžu předejít tomu, co chystá.
Co jsem chtěl bránit, neexistuje.
Měl jsem sen, že mi otec sedí na ramenou a tlačí mě do země.
Víš toho o mně víc než kdokoli jiný.
Jestli toho zneužiješ,
zastřelím tě.
Plukovníku, musíte mít masku.
- I já? - Do půlnoci všichni.
Plukovník Redl, kterého se všichni obáváme. Kde je vaše choť?
Bohužel, v sanatoriu.
- Smím se zeptat proč? - Nemocné plíce, již od dětství.
Chudák. Přejeme jí brzké uzdravení.
Dobrý večer.
Kdyby tu ted' vybuchla bomba, bylo by to pro Evropu řešení.
Kde bychom byli my? Uvnitř nebo venku?
Terst padne do rukou Italů. Jsem si jist. Nekupujte tu vilu.
U každ0ho praporu mají v trezoru obálku s mobilizačními rozkazy.
Plukovníku Redle.
Co tomu říkáš?
Právě jsem slyšela,
že budoucnost Habsburků zaručí Rakousko-Německo.
Katalino, drahoušku. Promiňte.
Představte toho milého Esterházyho mojí dceři.
Ještě se uvidíme.
Ale ve Slezsku jsou Němci.
Rusíni se hned připojí k Rusům. Báťuška car je jim milejší.
Jinou reakci si od nich nedokážu představit.
Ať žijí Habsburkov0, i kdyby ne dlouho.
A společná armáda.
Je půlnoc. Sejměte si masky.
Smím ti představit našeho nového hosta? Plukovník Velocchio.
Alfredo Velocchio.
Redl.
Pro mě je nejdůležitější, abys mě miloval.
Chránil mě a důvěřoval mi.
Celý život jsem byl slabý. Potřebuju tvoji pomoc.
Řekni mi, co mám dělat.
Řekni, jaký mám být. Možná cynický?
- Zkusím to. - Proč cynický?
Řekl jsi, že tomu celému nevěříš, a přesto v tom pokračuješ.
Že bude válka, ale stejně ji prohrajete.
Mám se chopit vlády? Mnoho důstojníků si myslí totéž.
Máme podporovat císaře, který je starý a možná umírá?
Musíme předejít válce.
Nebo kulka z pistole. To by možná bylo řešení.
Tomu nevěřím. Musí být i lepší řešení.
- Kdo tě poslal? - Prosím? - Kdo tě poslal?
Italové? Rusové? Francouzi? Angličané? Kdo?
Nevím.
- Dostanu za to 12 tisíc korun. - Za co?
Mám z tebe vylákat vojenská tajemství.
Jde jim hlavně o plán útoku na Rusko.
Je po všem.
Kódov0 písmeno války s Ruskem je R.
Na severní části fronty je 788 praporů,
377 jezdeckých eskadron,
379 baterií s 2 222 děly,
69 ženijních rot, 6 cyklistických rot
a 1 234 kulometů.
Rozuměl jsi?
V pevnostech ve Lvově, Krakově a Przemysli je 22 praporů,
sedm jezdeckých eskadron, jedna baterie se šesti děly
a 83 dělostřeleckých pluků.
A ted' zmiz!
Odkud jsi znala Alfreda Velocchia?
Neznala jsem ho. Poznala jsem ho na tom říjnovém plese.
- Kdo ti ho představil? - Už nevím. - Přemýšlej.
Kdo ti ho představil?
- Kdo chtěl, abys mi ho představila? - Prosím?
Kdo ti o to řekl?
Nikdo. Poprosil mě o to sám.
- Co řekl? - Nic. - Lžeš.
- Nelžu. - Lžeš!
Přísahám ti, že ne. Odvolal se na Kristófa.
Proč mě nezatknou? Na co čekají?
Chtějí Rusína.
Otče náš, jenž jsi na nebesích...
To jsem měl možná zkusit dřív.
Děkuju.
Tady Salapska. Plukovníku, musíme s vámi mluvit.
Dále.
Máme rozkaz vás odzbrojit a zatknout.
Kde je pokoj plukovníka Redla?
První patro, pokoj 71. Už tam jsou nějací páni důstojníci.
Poslušně hlásím, kapitán Salapska. Tudy.
Budete se zodpovídat z vyzrazení vojenského tajemství nepříteli.
Vojenský soud rozhodne při veřejném slyšení. Rozuměl jste?
Je to provokace.
Provokováni jsme byli my.
Od doby, kdy jste byl v Rijece, jste se choval jako zrádce.
Následník mě vybral, protože ví, že jsme se v dětství přátelili
a že jsi blízký m0 sestře, takže trochu patříš do rodiny.
Požádal mě, abych ti osobně vyřídil jeho vzkaz.
Když během procesu přiznáš vinu, bude trest lehký.
Ale když se budeš zpěčovat, odsoudí tě za vlastizradu.
Zrada...
To je dnes národní ctnost.
Je mi líto, že se setkáváme za těchto okolností.
Jestli tě to utěší, jistí lidé vědí a já jim to také řekl,
že jsi nejdůvěryhodnější důstojník.
Tak ráda bych s tebou měla dítě, Alfrede.
Udělej, co arcivévoda chce, a určitě se ti nic nestane.
Nevidíš, že nikdo není na tvé straně?
Jen já.
Děti?
Ted'...
Už nemám rád děti.
Telegrafovali mi do Rijeky, abych přijel.
Dovolíš?
- Jak vědí, že jsme se přátelili? - Vědí všechno.
- Vyzradil jsi tajemství? - Ne tak, jak jsi to slyšel.
Tak se musíš před soudem ospravedlnit.
Soud přijímá jen stoprocentní důkazy.
Císař určitě nedopustí, aby byl někdo nespravedlivě odsouzen.
Když se obvinění ukáže lživ0, nemůžou ti uniformu vzít.
Vezmou si i tu tvoji, když se jim to bude hodit.
Možná budou brzy potřebovat dalšího obětního beránka.
Pak budeš jako žid na řadě. Nejjednodušší a populární řešení.
Nikdo z nás už uniformu dlouho nosit nebude.
Jak víš, nechal jsem se pokřtít.
A co mám dělat?
Můj děd Ignaz Sonnenschein říkal:
''Bože, neučinil jsi ze mě rabína Mojžíše ani císaře,
takže mě můžeš pohnat k odpovědnosti jedině za to,
jestli jsem byl celý život doktorem Sonnenscheinem.''
Řekni, co chtějí slyšet. Bude to trvat rok nebo dva.
Zdálo se mi o tobě.
Šla jsem temnotou a ty jsi mi ukázal cestu ven.
Měli jsme spolu žít.
- Ale je to šéf tajné služby. - Byl! Byl, kapitáne. Jasné?
Ano, ale plukovník Redl byl můj nadřízený.
Nevšiml jste si na jeho chování něčeho zvláštního, kapitáne?
Jeho pracovního zápalu. Téměř nespal a nejedl. Stále pracoval.
Pánové.
Zůstaňte sedět. Jak to vypadá s procesem?
Nespolupracuje, císařská Výsosti. Já bych toho zrádce zastřelil.
Noviny by to mohly popsat jako nehodu.
Přejel ho fiakr nebo vypadl z okna. Následoval by vojenský pohřeb.
Nejsem si jist, co je pro monarchii nejlepší. Jen na tom záleží.
První možnost je veřejný proces, ale Redl nechce spolupracovat.
- Rozumím tomu dobře? - Ano, císařská Výsosti.
Redl navíc disponuje mnohými informacemi.
Mohl by je při soudu odhalit a to by mělo nepříjemné důsledky.
Druhá možnost je neveřejný proces. Rozsudek by se zveřejnil ex post.
A se všemi detaily, takže by to znepokojilo jak armádu...
...a armádní důstojníky, tak civilní obyvatelstvo. Souhlasíte s tím?
Kdo souhlasí s druhou možností, nechť zvedne ruku.
Podplukovníku Kubinyi, nesouhlasíte?
Dovolte mi nesouhlasit.
Co navrhujete?
Redl by měl mít možnost rozhodnout o svém osudu sám.
Jste jeho přítel ze školy, tudíž jste předpojatý. Ale máte pravdu.
Jak může rozhodnout o svém osudu? Nechce ani veřejné líčení.
Vždyť je to vlastizrádce.
S vlastizrádcem se dá vyjednávat, teprve když je po smrti.
Nechci tedď vědět, jak se takový člověk dostal až na ministerstvo,
kdo ho podporoval či koho podvedl.
Na tyto otázky odpovíme později.
Pro národy monarchie je to člověk,
který pracoval na ministerstvu války.
Jsem pro to, aby svůj život ukončil sám.
Potom můžeme zveřejnit pro nás přijatelnou verzi.
To je třetí možnost. Co sdělíme veřejnosti?
Redl si vyzvedával dopis a odhalili ho dva detektivové.
Chytili ho při pokusu o útěk a on spáchal sebevraždu.
Císařská Výsosti, v takovém případě budou chtít novináři podrobnosti.
Možná by měl obálku roztrhnout či ztratit
nebo nechat útržky obálky v autě.
Nebo nůž, kterým rozřízl obálku, popřípadě pouzdro na nůž.
Velmi dobře. Takhle to zveřejníme.
Nemělo by se to zveřejňovat. Mělo by se na to přijít náhodou.
Ale ne ve Vídni. Ve Lvově, Budapešti a nejlépe v Praze.
Měl by to odhalit novinář. Jen ho musíme k Redlovi dovést.
Měli bychom si prohlédnout seznam pražských novinářů.
Má někdo jiný návrh?
Rovněž se domnívám, že je to nejvhodnější řešení.
Podplukovníku Kubinyi, díky vám jsme dospěli k tomuto řešení.
Navštívíte Redla jako starý přítel a dáte mu svůj služební revolver.
Já tento úkol nemůžu splnit.
Podle předpisů nesmím jednat proti vyššímu důstojníkovi.
Z milosti císaře a m0ho vlastního rozhodnutí
povyšuju podplukovníka Kubinyiho na plukovníka.
Tento rozkaz platí ode dneška.
Plukovníku.
Jak se zachází se zbraní, víte. Dáme vám čas, ale pospěšte si.
Pak nebude proces.
Chceš se s někým rozloučit?
Zmizte odsud, ale rychle.
Kožená aktovka a peněženka s monogramem A. R.
80 korun. 80 korun poprvé.
- 90. - 100.
- 100 korun poprvé. - 120.
120 korun poprvé, podruhé a potřetí.
Dále dražíme krasopisně napsanou dětskou báseň věnovanou císaři.
"Jak rosa padá v cestný prach, nechť požehnání sejme strach
k vznešenému jeho dílu a upevní mu jeho sílu."
"Alfred Redl, žák základní školy."
české titulky Veronika Sysslová AWstudio Praha
© 1984 Magyar Filmgyarto Vallalat © 2006 24Snails.com